Nå på Iørdag presenterer Pox millenniets største opplevelse.
Husker dere blokkfløyten i grunnskolen?
I Oklahoma samles fire millioner fra tredjeklasse fra hele USA
og spiller "My Country 'Tis Of Thee".
Det er verdens største blokkfløytekonsert.
Gjestedirigenten Yoko Ono og virtuosen Kenny G leder konserten.
Nå på Iørdag klokka 11 EST, klokka 10 sentraltid.
Ok, barn. Vi rekker å øve en gang til før vi drar til Oklahoma.
Over fire millioner fra hele landet vil være der.
Og jeg vil at South Park er best.
Blokkfløytene opp.
Og en og to og...
"... og frihet. " Dere er etter.
"... min far. " Hva pokker var det der?
Dere har ikke øvd på fingersetningen.
Jo. Kyle fingret moren sin i hele natt.
–Hold kjeft, feiten. –Kyles mor sier at han er god.
Stille, Eric! Fire millioner vil spille blokkfløyte samtidig
og South Park Elementary skal ikke være de som ikke kan sangen.
Prøv igjen. Blokkfløytene opp. Og en og to og...
–Det er fint, barn. –Om man liker torturerte påfugler.
Jeg har noe å fortelle. Oklahoma er blitt rammet av oversvømmelse,
så blokkfløytekonserten er flyttet til Arkansas.
–Arkansas? –Er det en stat?
Reisen tar like lang tid. Her er ny informasjon til foreldrene deres.
Har du litt tid, mr Mackey?
Jeg kan ikke dra til Arkansas. Du må skaffe en vikar.
Det går ikke. Hvorfor kan du ikke dra til Arkansas?
Jeg vokste opp i Arkansas. Foreldrene mine bor der...
–Faren min bor der. –Vil du ikke treffe dem?
Jeg har ikke sett faren min på 23 år.
Du burde kanskje sette deg ned, mr Garrison.
Jeg vet at dette er vanskelig, men jeg må spørre:
Forekommer det seksuelle overgrep innen familien?
Ja, onkelen min Richard.
–Han antastet meg. –Når skjedde dette?
På Iørdag. Han er lam, men...
Og faren din? Antastet han deg som liten?
Du bør nok treffe faren din når vi kommer til Arkansas.
Du må møte monstrene i skapet ditt.
Ikke se på meg! Dra på den dumme reisen, men ikke se på meg!
Det var kult.
Denne da, Kenny? Ikke den? Denne, da?
–Denne, da? –Hva gjør du, Cartman?
Vi prøver å finne den brune lyden, som gjør at ringmuskelen åpnes.
–Hva betyr det? –At man driter på seg.
Det fins ingen lyder som gjør at man driter på seg, Cartman!
Jo. Franskmennene kom på det under andre verdenskrig.
–Denne da, Kenny? –Det fins ingen brune lyder.
Jeg skal spille den helt til du ligner Karen Carpenter.
–Hva er det, mr Garrison. –Mr Garrison er ikke her.
Du har vanskelig for å ta tak i overgrepene din far gjorde mot deg.
Så du bytter personlighet til mr Hatt.
Pent, Sherlock. Kom du på det selv?
Det er nok best om mr Garrison hilser på faren sin.
Nei. Mr Garrison kan ikke slippe inn minnene. La oss være i fred!
Mr Hatt, jeg må prate med mr Garrison.
Hvorfor skulle han ville prate med en dum småskolepsykolog?
–Hva sa du? –Aper gir bedre råd enn du gjør.
ÅIreit, din jævel.
–Mr Mackey og mr Hatt krangler. –Jeg skal banke dritten ut av deg.
–Var stille der bak! –Nei...
Du vant denne gangen, mr Hatt.
–Hold sammen nå! Ikke rør dere. –Skole?
–Hvilken skole kommer dere fra? –Fra South Park i Colorado.
Still dere der borte ved siden av barna fra New York!
Nei, ikke gå inn med Florida–barna!
Se på eskimoene i de små luene og vantene sine!
Se på jakken hans! Har du brannskader, eller?
–Hvem er de? –Tenk at de inviterte bønder hit!
–Vi er ingen bønder. –Nei, det er Texas.
Jaså? Dere ser ut som en haug med musefutt.
–Hva er en musefutt? –Kenny?
–Vet dere ikke hva en musefutt er? –Klart vi gjør det, musefutt.
–Jaså? Hva er det, da? –Vet ikke dere det?
–Er alle fra Colorado like dumme? –Hallo, alle sammen.
Vi skal nå begi oss rolig og stille til hotellet vårt.
Bare føIg gruppelederen deres!
Vi ses, musepefutt.
–Jeg finner ingen "musefutt". –Fortsett å lete. Vi må finne det.
Ordboken? "Mus", "museøre", "muskel". Ingen "musefutt".
–Jeg har funnet det! –Hva betyr det?
Hva var det jeg sa? "Den brune lyden. "
"En lyd som får ringmuskelen til å slappe av. " Man driter på seg.
"Lyden antas å ligge 92 hundredeler under den laveste oktaven i Ess. "
Nå må vi finne "musefutt". Fortsett å lese!
Jeg kan gjøre dette. Jeg må.
–Hei, pappa. –Hei, min sønn.
–Får jeg komme inn? –Ja, selvføIgelig.
–Moren din er ute. Vil du ha en øI? –Det Iøser nok ingen problemer.
–Men du ser ut til å tro det. –Hva?
–Jeg må få vite det, pappa. –Hva da?
Ok, ok, vi går rett på sak.
Jeg må spørre deg om de seksuelle overgrepene.
Jeg må få vite hvorfor. Vi må prate om dette nå.
Hva snakker du om? Jeg har aldri antastet deg!
–Jeg vet det. Jeg vil vite hvorfor. –Hva?!
–Var jeg for stygg? For dårlig? –Nei!
Du kan ligge med horer, men ikke med din egen sønn.
Kan dere være stille? Dere er over fire millioner. Vi må få stillhet.
Tillat meg å presentere kvinnen som har gjort dette mulig: Yoko Ono!
"My Country 'Tis Of Thee".
Dere hørte henne. Vi begynner å øve straks.
Vi vet fremdeles ikke hva "musefutt" betyr.
–Vi kan late som om vi gjør det. –De merker det.
Jeg vet det! Vi finner på et eget ord.
Og når de later som om de forstå det, tar vi dem.
–Da er de dumme. –Hvilket ord skal vi ta?
–Hva med "nissetamp"? –Nei.
–"Grulf" eller "mung", da? –"Mung" er bra.
–Nå kommer de. –Hei, musefutt. Fryser dere?
–Dere er typisk mung. –Det er dere som er mung.
–Dere vet altså hva "mung" betyr. –Selvsagt.
Ja, det vet vel alle.
–Der tok vi dere! –Det er ikke noe som heter "mung".
Dere er dummere enn jeg trodde. "Mung" er et ord.
–Er det det? –Ja.
"Mung" er det som kommer ut når man trykker på en gravid kvinnes mage.
Visste dere ikke det?
Kom vi drar, før vi får bondesyken.
–Cartman, din idiot. –Ta noe som ikke fins neste gang!
Så godt å se deg. Jeg er så stolt over at du er med på konserten.
Ja. Jeg håper at jeg kan bo her en stund.
–Jeg må prate med deg om noe. –Om hva da?
Visste du at pappa aldri utnyttet meg seksuelt?
–Ikke en eneste gang. –Jo, faren din elsket deg. Ofte.
Han har aldri gjort det, og det vet du nok.
–Nei, da hadde jeg tvunget ham. –Du stod bare og så på.
Du så ham komme hjem full og gå rett til sengs.
Han antastet meg aldri!
–Hva står på? –Mor nekter å innse sannheten.
–Du forgrep deg aldri på ham! –Nei. Det vet du!
–Jeg ante det ikke. Jeg hører ikke! –Du kan ikke lukke øynene for evig!
Vent, mor.
Har alle fått notene?
Vi må øve før i morgen.
Nå må vi se på notene, barn.
Klarer dere ikke å føIge med, så føIg Kenny G her.
Kenny G kan kanskje vise oss tonen for den brune lyden.
Og en, to, sjutusen...
Stopp, stopp!
Det var forferdelig! Hva er det dere gjør?
–Hva prater hun om? –Jeg aner ikke.
–Mr Garrison senior? –Det er meg, det.
–Mr Mackey, studieveilederen. –Hvordan kan jeg hjelpe deg?
Jeg vil prate med deg om sønnen din. Jeg er terapeuten hans.
Jeg forgrep meg aldri på sønnen min da han var barn.
–Det er derfor han er opprørt. –Å, ja. Det var litt annerledes.
Litt? På grunn av det, tror han at jeg ikke elsker ham.
Hva skal han tro, da? Se på media,
alle annonsene i aviser og på tv om seksuelle overgrep.
Han tror at du lot være fordi det var noe galt med ham.
Jeg gjorde ingenting fordi det er galt.
Ja, men dette har virkelig påvirket mr Garrisons mentale helse.
Hvis du ikke gjør noe snart, kan det bli hans død.
Mener du at jeg skal ha sex med min 41–år gamle sønn?
En gang i en fars liv må han spørre seg:
"Hvor langt er jeg klar til å gå for å redde min sønns liv?"
–Jeg tenker ikke å ha sex med ham! –Jeg har sagt mitt.
Jeg vet det er vanskelig, men i en familie må man kompromisse.
Ikke mist sønnen din på grunn av dette.
Ikke mist sønnen din. Ok?
Er jeg den eneste normale personen igjen på jorda?!
I morgen får hele verden se når over fire millioner barn
spiller "My Country 'Tis Of Thee".
Det er den største samlingen noensinne av små plastfløyter.
Mor sa at jeg fikk sove på gjesteværelset. God natt, pappa.
God natt.
Jeg går og legger meg nå.
Jeg har ingen pyjamas. Jeg tror at jeg sover i underbuksene.
Det går bra.
Jeg lar døra stå på gløtt om du vil meg noe.
Det trengs ikke.
Da går jeg opp og legger meg.
Jeg sover kanskje uten underbukser.
–Jeg tenker ikke å antaste deg! –Du elsker meg ikke!
–Jeg vil dø! –For helvete!
–Hvis vi bare kunne gi igjen. –Ja. De tror at de er så kule.
–Vi har funnet det! –Funnet hva?
Kenny og jeg har funnet den brune lyden! Se!
Er du klar, Kenny?
–Aldri. –Jeg lover, gutter. Kom og se.
Ok...
Herregud! Jeg dreit på meg!
–Utrolig! –Tenker dere på det samme som meg?
At de skal sende en sesong til av "Chicago Hope".
Nei, at vi kan bruke lyden for å ta New Yorkerne.
–Ja. –Men de burde vise "Chicago Hope".
Hva er det, Garrison? Du virker litt utafor.
–Jeg har problemer hjemme. –Fortell! Vi hjelper hverandre.
–Det er... Vi har jo alle familie. –Ja, visst.
–Kan jeg stille et vrient spørsmåI? –Absolutt.
Ville dere hatt sex med sønnen deres for å redde livet hans?
–Det er et sånt problem–spørsmåI. –Jeg har et som er bedre.
Ville du ha ligget med moren din for å redde livet til faren din?
Som at noen truer din far med pistol, så du må ligge med din mor?
–Den var vanskelig. –Nei, dere forstår ikke.
Eller at man må ligge med begge foreldrene
–for å redde sitt eget liv? –Nei.
For å redde mor, så måtte jeg ligge med far.
–Uten tvil. –Men nå gjaldt det en sønn.
Jeg ville ha ligget med sønnen min for å redde moren min.
–Hvor stort er våpenet? –Han har ikke noe våpen.
–Har ikke faren noe våpen? –Nei! Ingen har noe våpen!
Om noen truet med å drepe min sønn om jeg ikke Iå med min mor
og det uten våpen, ville jeg ikke gjort det.
Men han kunne hatt en kniv.
Hvis noen holdt en kniv mot strupen min og sa:
"Ligg med din far ellers dreper jeg din mor mens jeg ligger med deg. "
–Da ville jeg ligget med meg selv. –Ja, jeg også.
–Hvordan ser noten ut, Cartman? –Som dette, tror jeg.
Nå bytter vi ut den siste noten i deres noter. Kom!
Sånn ja.
–Det burde holde. –De vil drite på seg foran alle.
Nå går vi tilbake til rommet.
Hva er dette? "Endrede noter til morgendagen"?
–Har du fått de nye notene, Chip? –Hva?
Miss Ono har gjort endringer igjen. Vi må lage 4 millioner kopier
og endre på notene til projektoren. Skynd deg!
Pappa?
Jeg sover som en stokk. Jeg hører ikke noe.
Å, far. Milde makter!
Slutt, pappa. Slutt! Hvordan kunne du?
Jeg må nok dra nå. Konserten begynner snart.
–Skal du ikke bli en natt til? –Nei, jeg har nok gjort mitt.
Far, hva skal jeg si? Jeg står deg nærmere nå enn noensinne.
Nå kan vi vel glemme det som har vært og bli en normal familie.
Ja visst. Da drar jeg til min tv–overførte blokkfløytekonsert.
–Vi skal se på. Gjør oss stolte! –Ja.
Ha det, mamma og pappa.
–Du gjorde det eneste rette. –Jeg gjorde ikke en døyt.
–Her har du hundre dollar. –Behold pengene! Takk.
Oklahoma direkte, fire millioner tredjeklassinger fra hele USA
spiller "My Country 'Tis Of Thee" på blokkfløytene sine.
Spesialprogrammet.
Jeg gleder meg til New Yorkerne driter på seg.
–Det må vi ikke gå glipp av. –Er alle klare? Takk.
La oss få se notene!
–Dette skal bli herlig. –Å nei! Se!
Det er notene vi forandret!
Hvis fire millioner mennesker spiller den brune lyden samtidig...
En, to, tre...
Nei!
Slutt, slutt!
–Er ikke det der guttene våre? –Å nei. Hva gjør de?
Nei!
Jeg er i New York, men kunne like gjerne vært hvor som helst.
Ødeleggelsen er like store i alle verdens byer.
Det er knapt 20 timer siden hele verden gjorde i buksene.
Folk betrakter sine ødelagte hjem fulle av vantro og sorg. Rick?
Jeg står i episenter. Her er ødeleggelsene størst.
Som i resten av verden har alle gjort i buksene her.
En del døde av det. Andre ødela et par bra bukser.
En hel nasjon prøver å komme seg, men det store spørsmålet er:
Hvordan kunne dette skje?
Bortsett fra at alle dreit på seg, gikk konserten ganske bra.
Ikke verst? Du kommer jo til å få være med i "Rickie Lake".
Kom nå, alle sammen. Det er en lang busstur tilbake til Colorado.
–Det der sugde. –Ja, men jeg Iærte meg noe.
Vi ville virke så kule at vi glemte at vi allerede er kule
–enda vi ikke vet hva musefutt er. –Det er vaginal utsondring av gass.
–Her er de. –Vi stikker.
Vi vet at dere forandret musikken og gjorde at alle dreit på seg.
–Vi vet alt. –Å nei!
Vi ville bare si at dere er ganske kule.
Dere gjorde sånn at hele verden dreit på seg. Det var kult.
–Vi tok feil av dere. Unnskyld. –Det gjør ingenting.
Men husk at vi er kule på vestkysten også.
–Vi ses. –Kom nå gutter, hele bussen venter.
Se, det er Kenny G!
–Takk for den fine konserten. –Ha det.
Mange takk!
Morsomt. Du kysser akkurat som pappaen min.
–For en bra reise. Tråkk på gassen! –Hvilken vei skal vi ta?
Andre stjerne til høyre og rett inn i morgengryet.
Tekst: Bente Eie Broadcast Text Oslo, 2005
Tekstadministrasjon: www. broadcasttext. com